Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem
Természettudományi Kar
Kognitív Tudományi Tanszék	

Számítógépes és Kognitív Idegtudomány MSc

DIPLOMAMUNKA

A diplomamunka címe

Diplomamunka készítő neve
Témavezető: témavezető neve

Budapest, XXXX. YYYY hónap

betétlap
“Diplomamunka feladat a Számítógépes és Kognitív Idegtudomány mesterképzési (MSc) szak hallgatói számára”

ANNOTATION
ANNOTÁCIÓ
Az annotáció célja, hogy röviden összefoglalja magyar és angol nyelven a dolgozat célkitűzését, módszertanát, felépítését, és eredményeit. A bevezetésben és az összefoglalásban szereplő témakörökből építkezik, anélkül azonban, hogy megfogalmazásában jelentős mértékben átfedne az említett dolgozatrészekkel. Terjedelme maximum 1-1 oldal. Ezt a magyar és angol nyelvű annotációt, a feladatkiírás után kötessétek be.

TARTALOMJEGYZÉK

FORMAI KÖVETELMÉNYEK
1.	BEVEZETÉS
2.	ELMÉLETI ÁTTEKINTÉS
3.	PROBLÉMAFELVETÉS/ HIPOTÉZISEK/ KUTATÁSI KÉRDÉSEK
4.	MÓDSZERTAN
4.1.	Kísérleti személyek, vizsgálati minta bemutatása
4.2.	Módszerek, eszközök
4.3.	Kutatás menete
5.	AZ EREDMÉNYEK FELDOLGOZÁSA
6.	AZ EREDMÉNYEK ÉRTELMEZÉSE/MEGBESZÉLÉS (DISZKUSSZIÓ, VÉGKÖVETKEZTETÉS)
7.	BEFEJEZÉS ÉS KITEKINTÉS/TOVÁBBLÉPÉSI LEHETŐSÉGEK
8.	IRODALOMJEGYZÉK (HIVATKOZÁSOK)
MELLÉKLETEK

FORMAI KÖVETELMÉNYEK 
Tartalomjegyzék
A dolgozat elején, a bevezető rész előtt, oldalszám feltüntetésével. A fejezetek és alfejezetek tagolását decimális tagolással, arab számokkal kell jelölni (pl: 1./ 1.2./ 1.3.4., stb.) Max. 3 címsorig. A tartalomjegyzéket 1-es sorközzel szerkesszétek meg. 
A diplomamunka elvárt terjedelme 50-70 oldal, plusz a mellékletek. 
A diplomamunka szövege
12-es betűméret, TNR stílus, 1,5 sorköz, sorkizárt. Bal oldali margó: 2,5 cm, a jobb oldali 2 cm, és az alsó-felső: 2,5 cm. Szövegben a sorköz szöveg előtt: 0 pt, utána: 6pt. A címsorok térköze a címsor előtt 12 pt, utána 6 pt. A címsor 1 betűtípusa TNR 14-es betűméret félkövér, címsor 2 betűtípusa TNR 12-es betűméret félkövér, címsor 3 betűtípusa TNR 12-es betűméret.
Táblázatok, ábrák
A táblázatokat és ábrákat (ezt a két kifejezést kell használni, - angolul: Table, Figure) nincsenek „grafikonok”) meg kell számozni és a szövegben kell utalni, hivatkozni rájuk. Az ábra és táblázat feliratainak térköze előtte 12 pt, utána 6 pt 10 betűnagyság, félkövér.
A dolgozat nyelve
Az angol nyelvű képzésen a diplomamunkát angolul kell írni. A magyar nyelvű képzésen a nyelv választható (angol vagy magyar).

1.	BEVEZETÉS
Minden dolgozat 1-3 oldalas Bevezetéssel kezdődjön, amely alapvetően azt a célt szolgálja, hogy az olvasót “ráhangoljuk” a dolgozat témájára, s röviden áttekintsük és összefoglaljuk a téma felvetődésnek körülményeit (pl. személyes érdeklődés, egy megkezdett kutatás folytatása), azokat a szempontokat és elméleti megfontolásokat, melyek megalapozzák a téma aktualitását és kutatásának, vizsgálatának indokoltságát. Mondhatjuk azt is, hogy ez a pár oldalas bevezetés az egész dolgozat sűrítése, természetesen az eredmények nélkül (az egyes bekezdésekben utalhatunk a kapcsolódó elméletekre, kutatási eredményekre, de csak utalásszerűen, nem részletesen és mindenképpen olvasmányosan, közvetlenebb stílusban). 
Tehát ebben a részben a legfontosabb feladat annak alapos megindokolása, hogy miért azt a jelenséget akarjuk vizsgálni, amit kiválasztottunk, s a várható eredményeknek milyen jelentősége lehet a kutatás, a gyakorlat, a jövőbeni célkitűzések, stb. szempontjából. Meg kell győzni az olvasót arról, hogy amit az következőkben olvasni fog, az egy alaposan kidolgozott és indokolt vizsgálat, kutatás lesz, amelynek értelme és haszna van.
2.	ELMÉLETI ÁTTEKINTÉS
A bevezetés „tölcsér” alakú, olyan értelemben, hogy szélesen kezdődik és szűken végződik. A problématerület, a dolgozat témája bemutatásának és kifejtésének egy általános bevezetővel kell kezdődnie, majd ezt kell leszűkíteni úgy, hogy olyan előző munkák eredményeire és elméleti területekre hivatkozunk, amely munkákat ezen vagy hasonló területen már mások végeztek, s amelyek jelentőséggel bírnak (relevánsak) az általunk vizsgált, vizsgálni kívánt konkrét dologgal, témával kapcsolatban. Az előző kutatások idézésével ne akarjuk az irodalmat kimerítően áttekinteni, csak azokat a munkákat idézzük, amelyek közvetlenül a mi témánkhoz tartoznak. Kerüljük az érintőleges irodalmi hivatkozásokat! A feldolgozott irodalom közvetlenül a mi munkánkhoz vezessen és így az előző kutatások, elméletek és a mi munkánk közötti folyamatosságot mutassa. Az elméleti áttekintést olyan módon osszuk alfejezetekre, hogy azok megfeleljenek a feldolgozott irodalmak és a mi általunk felvetett téma logikai és tartalmi egységeinek. 
Az elméleti felvezetés tartalmazza a téma tárgyalásához szükséges fogalmak, modellek, elméletek bemutatását; a hasonló területen végzett empirikus vizsgálatok tapasztalatainak összefoglalását; a felhasznált szakirodalom elemzését, illetve kritikáját stb.

3.	PROBLÉMAFELVETÉS/ HIPOTÉZISEK/ KUTATÁSI KÉRDÉSEK

A választott téma, kérdéskör felvázolása és kifejtése: az elméleti bevezetésben tárgyalt fogalmak és modellek segítségével egy gyakorlati probléma, kérdéskör leírása, elemzése, értékelése, javaslatok megfogalmazása vagy a választott elmélet feldolgozását, ismertetését, ismert elméletek kritikai bemutatását stb.   
Miután az idevágó irodalmat idéztük, és megmutattuk, hogyan vezet a mi témánkhoz, ezután kell lehetőleg kérdés, problémafelvetés, hipotézis, prekoncepció formájában a mi munkánk, vizsgálatunk célját közölni (szövegesen vagy akár pontokba szedve). Ez zárja a bevezetést, mintegy ráhangolja az olvasót a dolgozat témájára, hiszen a bevezetés célja elsődlegesen az, hogy megpróbálja megmagyarázni az olvasónak az adott vizsgálat logikai alapját, hogy hogyan illeszkedik ez az előzőek sorába, s hogyan terjeszti ki azt. E cél elérése érdekében a bevezetés a problématerület széleskörű bevezetésével kezdődik, majd leszűkül az idevágó irodalom rövid, átfogó összegzésére, ami közvetlenül a jelen munkában vizsgálandó változókra vonatkozó állítás(ok)hoz vezet. 
4.	MÓDSZERTAN
Ennek a fejezetnek az elsődleges célja az, hogy elmondja az olvasónak, hogy pontosan hogyan végeztük a vizsgálatot. Ez a kutatási jelentés azon része, ami a megismételhetőség kritériumainak közvetlenül meg kell felelnie. Ha megfelelően írjuk le, akkor a módszer elolvasása után egy másik kutató is képes megismételni az általunk leírt vizsgálatot. A módszer megfelelő leírása arra is lehetőséget nyújt az olvasónak, hogy értékelje, maga a kutatás megfelelő-e.
Az érthetőség érdekében a módszertani fejezetet általában a következő alfejezetkre, pontokra szokás osztani: kísérleti személyek, módszer(ek) (eszközök, pl. tesztek, felhasznált anyagok), eljárás (milyen volt a kísérleti elrendezés, vagyis hogyan történt a kísérlet vagy vizsgálat: egyénileg, csoportosan, milyen körülmények között, stb.). Nézzük meg ezeket részletesebben:
4.1.	Kísérleti személyek, vizsgálati minta bemutatása
Ebben a részben nemcsak azt kell leírni, hogy kik voltak a résztvevők, hanem azt is, hogy hányan voltak, milyen jellemzőik vannak (nem, kor, iskolai végzettség, stb.) és hogy hogyan választottuk ki őket. Abban az esetben, ha a kutatást egy szervezetben végezték szükséges ismertetni a szervezet jellemzőit. Továbbá, minden más ide tartozó adatot meg kell adni a vizsgálati/kutatási személyekről (mintáról), például hogy hogyan osztottuk be őket csoportokba, hány olyan személyt választottunk be a vizsgálatba, akik végül valamilyen okból nem fejezték be a vizsgálatot (pl. kérdőívet), mi ennek az oka, milyen ösztönzőkkel (pl. pénz, tárgyi jutalom) késztettük a személyeket a részvételre.
4.2.	Módszerek, eszközök
Ebben a részben megfelelő részletességgel le kell írni, hogy milyen eszközöket (pl. tesztet, skálát), berendezéseket (pl. reakcióidő-mérő), anyagokat (pl. agyag) alkalmaztunk, hogy az olvasó hasonló eszközöket tudjon beszerezni, ha esetleg ő is végre akarja hajtani a kísérletet a későbbiekben. Továbbá azt is meg kell mondani, hogy miért éppen az adott eszközt alkalmaztuk. A kereskedelmi forgalomban lévő berendezésnél a gyártó cég nevét és a modell típusszámát is meg kell adni. Ha olyan jellegű a mérőeszköz, pl. egy papír-ceruza teszt, akkor az irodalmi hivatkozást kell feltüntetni, hogy az olvasó ugyanazt a tesztet be tudja szerezni. A külön rendelésre készült eszközökről részletes leírást kell adni, illetve bonyolult eszköz esetén rajzot vagy fényképet ajánlatos mellékelni. Mindenféle eszköznél fel kell tüntetni a beszerzési forrást (pl. kölcsönzés könyvtárból, másik intézményből, külföldi megrendelés, fénymásolás, stb.). Ha esetleg magunk alakítottunk ki eljárásokat, mérőeszközöket (pl. kérdőívet), akkor pontosan, lépésről lépésre le kell írni a kialakítás egymás utáni lépéseit.
4.3.	Kutatás menete 
Ebben a részben azt kell leírni az olvasónak, hogy pontosan hogyan hajtottuk végre a vizsgálatot, kísérletet attól a pillanattól kezdve, hogy a kísérleti személy és a kísérletező érintkezésbe került egymással, addig a pillanatig, hogy amíg a kapcsolatuk véget nem ért. Ez a rész így lépésről lépésre leírja, hogy mit csinált mind a kísérletvezető, mind a k.sz. az egész vizsgálat alatt. Ugyancsak ez a rész tartalmazza a vizsgálati személynek adott instrukciókat és/vagy ingerfeltételeket és a k.sz.-től elvárt reakciókat. Itt kell pontosan bemutatni a kísérleti elrendezést és körülményeket is (pl. szobában, osztályteremben történt a vizsgálat), valamint ha valamilyen zavaró és akadályozó tényező merült fel, annak a vizsgálatra gyakorolt esetleges hatását is meg kell említeni (pl. valaki bekopogott, elment az áram).
5.	AZ EREDMÉNYEK FELDOLGOZÁSA
Ebben a fejezetben pontosan leírjuk, hogy hogyan, milyen (statisztikai) módszerek, eljárások segítségével elemeztük a begyűjtött adatokat és mi az elemzés eredménye (az eredményeket táblázatokban, grafikonokon, chartokon, stb. mutatjuk be). Nagyon fontos, hogy ebben a részben csak az elemzést és a puszta eredményeket ismertetjük, tehát itt még nem értelmezzük az eredményeket! Ez a rész tehát azt mutatja be, hogy milyen statisztikai próbákat, számításokat alkalmaztunk. A próbák és számítások szignifikáns (és sokszor nem szignifikáns) értékei (pl. az alapstatisztikai adatok: átlag, szórás) mellett a próba értékének nagyságát, a valószínűségi szintet is fel kell tüntetni (pl. t=2,2; p<0,05). Általában a nem szignifikáns hatásokat nem szoktuk bőven fejtegetni. Ha a szignifikáns hatás egy komplex interakció, akkor a legjobb megközelítés az, ha eredményeinket ábrán vagy táblázatban foglaljuk össze. Ha ábrát vagy táblázatot használunk, ne feledkezzünk meg arról, hogy a szövegben is mondjuk meg az olvasónak, hogy milyen adatokat ír le az ábra vagy a táblázat. (1. ábra)

1. ábra Hivatkozás/Képaláírás beszúrása
A táblázatokat, ábrákat be kell számozni, s a szövegben erre a sorszámra kell hivatkozni, hogy az olvasó tudja a szöveget az ábrával összefüggésbe hozni. Vigyázzunk, hogy elégséges magyarázatot adjunk a bemutatott adatokról, és gondoskodjunk arról, hogy az olvasó helyesen értelmezhesse azokat. Ebben a fejezetben sok dolgot nem írunk le. Az alkalmazott statisztikai képleteket nem kell leírni (kivéve, ha a statisztikai próba új, egyedi vagy más módon nem standard, vagy nem általánosan alkalmazott statisztikai eljárásról van szó).
6.	AZ EREDMÉNYEK ÉRTELMEZÉSE/MEGBESZÉLÉS (DISZKUSSZIÓ, VÉGKÖVETKEZTETÉS)
Ennek a fejezetnek az a célja, hogy értelmezzük és értékeljük a kapott eredményeket, úgy, hogy hangsúlyt kapjon a vizsgálat feltételezése (hipotézise) és eredménye közti kapcsolat. E cél eléréséhez célszerű az értelmezést olyan állítással kezdeni, ami a kapott eredményeket összegzi. Az összegző állítás után az eredményeket értelmezni kell, meg kell mondani az olvasónak, hogy szerintünk mit jelentenek. Eközben meg kell próbálni a kutatási eredményünket integrálni a régebbi kutatási eredményekkel, s be kell mutatni, hogy milyen kapcsolatban vannak a saját eredményeink az előző kutatásokéval. Fontos megjegyezni, hogy a dolgozatban ez az egyetlen hely, ahol egyáltalán szabad kezünk van a saját véleményünk, gondolataink bemutatására, utána már az eredmények saját értelmezésére kell szorítkoznunk, és arra, hogy szerintünk mik a vizsgálat fő hiányosságai (ezek ugyanis menet közben mindig kiderülnek). Amikor a vizsgálat gyenge pontjait beszéljük meg, csak azokat hibákat kell tárgyalnunk, amelyek a kapott eredményeket befolyásolhatták. Hasonlóképpen, a negatív eredményeket is el kell fogadni és értelmezni kell, s nem kimagyarázni valamilyen módszertani hibára hivatkozva (hacsak nincs jó és dokumentált okunk arra, hogy miért okozott egy hiba valóban negatív eredményt). Ha a hipotézisek, feltevések nem igazolódnak be, az is ugyanolyan jelentős eredmény lehet, mint azok beigazolódása, s ezeket nem szabad sem szégyellni, sem letagadni, mert sokszor ezek indítanak el újabb kutatásokat és hoznak meglepő, nem várt, de annál nagyobb hatású eredményeket.
7.	BEFEJEZÉS ÉS KITEKINTÉS/TOVÁBBLÉPÉSI LEHETŐSÉGEK
A befejezésnek, hasonlóan a bevezetéshez, az a célja, hogy röviden, koherens stílusban összefoglalja az egész kutatás elméleti megalapozottságát, gyakorlati jelentőségét, de (a bevezetéstől eltérően) itt természetesen már a vizsgálati eredményekre is utalunk tömören, átfogóan. Egy egységes keretbe foglaljuk az egész vizsgálatunkat és a kapott eredményeket. Erről a fejezetről azt mondják, hogy úgy kell megírni, hogy ha valaki csak ezt olvassa el a dolgozatból, akkor ugyanolyan pontos képet kell kapnia a vizsgálatról és meg kell értenie az egész kutatást, mintha az egész dolgozatot olvasta volna. A befejezés végén a kitekintésnek pedig arról kell szólnia, hogy milyen más irányokba lehetne a végzett kutatást továbbfejleszteni, folytatni: milyen új hipotézisek állíthatók fel, milyen más populációra lehetne a vizsgálatot kiterjeszteni, milyen más eszközöket lehetne alkalmazni, s ha esetleg menet közben felvetődtek bennünk új kérdések, akkor azokat is le lehet írni – de mindenképpen a továbblépési lehetőségekről kell ebben részben írni.
8.	IRODALOMJEGYZÉK (HIVATKOZÁSOK)
Itt az összes bibliográfiai adatot pontosan meg kell adni, hogy bárki utána tudjon nézni akármelyik könyvtárban, vagy máshol be tudja szerezni a felsorolt műveket. Általában az irodalomjegyzék elkészítése ábécé sorrendben történik. Általános szabály, hogy a magyar nyelvű hivatkozásnál nincs vessző, az idegen nyelvű hivatkozásoknál azonban van vessző a vezetéknév után. További általános szabály, hogy az írott művek lelőhelyét az irodalomjegyzékben írjuk dőlt betűvel (vagy aláhúzva): lelőhelynek a könyv, illetve folyóirat címe számít. 
A szövegben alkalmazott irodalmi hivatkozásoknál a szerző vezetéknevét és a hivatkozás megjelenésének évszámát írjuk zárójelbe (Edwards, K., 2000). Abban az esetben, ha több szerzőtől hivatkozunk, pontosvesszővel kell elválasztani a hivatkozásokat (Edwards, K., 2000; Moore, K., 2005). Abban az esetben, ha közvetett hivatkozásról van szó, vagyis egy cikkben szereplő másik szerző munkájára hivatkozunk az „In:”- kifejezéssel kell megjelölni ezt (Edwards, K., 2000 In: Moore, K., 2005). Ha kettőnél több szerzős műre hivatkozunk az első szerzőt követő neveket „et al.”- al kell rövidíteni (Edwards, K. et al., 2000) Ha szó szerint idézünk, kötelező az idézőjel használata és a szövegben, amikor megadjuk az idézett szerző nevét és a mű megjelenésének évszámát, meg kell adni az idézett szöveg oldalszámát is. Különösen fontos a szakirodalmi hivatkozások szabályainak betartása, egyrészt szakmai etikai szempontból, másrészt a közlések hitelességének ellenőrizhetősége miatt. 
Az internetről letölthető szakirodalmi hivatkozások esetében fontos szabály, hogy az oldal pontos url címét , valamint a letöltés aktuális dátumát meg kell adni. Amennyiben van, fel kell tüntetni a a dokumentum DOI (digitális-objektum azonosító) számát. 
Elemi szabály, hogy a dolgozat szövegében szereplő szerzők megegyezzenek az irodalomjegyzékben szereplőkkel: nem lehet se több, se kevesebb hivatkozás, mint a szövegben. A hivatkozások szerkezete általában a következő, példákkal bemutatva: 
Irodalomjegyzék példák 
•	Könyvek, monográfiák
Kakas G. (1988). Pszichofizikai gyakorlatok. Tankönyvkiadó, Budapest
Skinner, B. F. (1959). Cumulative record. Appleton-Century-Crofts., New York
•	Cikkekből szerkesztett könyvek
Huesmann, L. R. (1982). Experimental methods in research in psychopathology. In: Kendall, P. C., Butcher, J. N. (Eds.) (2000). Handbook of research methods in clinical psychology. Wiley series on personality processes. Wiley & Sons., Inc. pp. 223-248., New York
•	Egész, szerkesztett könyv
Kendall, P. C., Butcher, J. N. (Eds.) Handbook of research methods in clinical psychology. Wiley series on personality processes. Wiley & Sons., Inc., New York
•	Szöveggyűjtemények
Gazzaniga, M. S. (1980). A nyelv szerepe a tudatos élményben: egy split-brain férfivel kapcsolatos megfigyelések. In: Séra L., Barkóczi I. (szerk.) (1986) A tudat pszichológiai kérdései. I. Kötet. Szöveggyűjtemény. Tankönyvkiadó. 216-226. old., Budapest
•	Folyóiratcikkek
Kovács I. (1991). Egy tudatos vízió. Pszichológia, 11: 77-126.
Wagner, R. (1949). The employment interview: a critical review. Personnel Psychology, 2: 17-46.
•	Előadások
Császár N., Varga K.,  Bányai É. (1998). Hogyan viseljük el a fájdalmat? Vélekedések és valóság. Előadás a Magyar Pszichológiai Társaság XIII. Országos Tudományos Nagygyűlésén. Pécs, 1998. április 15-17.
Bányai É. (1999). Általános pszichológia 3: motiváció, emóció. Egyetemi előadások pszichológus hallgatóknak. 1999 tavaszi félév. Budapest: ELTE, BTK.

MELLÉKLETEK
Módszertani dokumentációk bemutatása (felhasznált kérdőív, interjúvázlat, elvégzett számítások, alkalmazott modell stb. közlése); esetleg ábrák, táblázatok, dokumentumok stb. megjelenítése, amelyek a dolgozat megértéséhez mindenképpen szükségesek, de azok különböző okok miatt a dolgozat adott fejezetében nem szerepelnek. Minden melléklet számozott, címmel ellátott legyen és a tartalomjegyzékben is szerepeljen. A mellékletek lehetőleg ne haladják meg a dolgozat terjedelmének 15%-át. 
Mellékleteket is számozza és legyen a szövegben hivatkozás.